GERMANIA ANUL ZERO
PREMIUL INTAI - FESTIVALUL INTERNATIONAL DE FILM DE LA LOCARNO - 1948
In memoria fiului meu Romano. - Roberto Rossellini
Atunci cand ideologiile se separa de moralitatea si mila crestina,
adevarata fundatie a umanitatii, ele devin niste aberatii criminale.
Pana si inocenta copilariei este pangarita si atrasa de la o crima oribila
catre una mai usoara in care, prin propria ingeniozitate
crede ca va gasi leacul vinovatiei.
Acest film, filmat in Berlin in vara anului 1947,
nu se vrea sa fie decat un obiectiv si un adevarat portret
al acestui mare oras, distrus aproape in totalitate
in care 3,5 milioane de oameni traiesc o viata teribila, disperata,
aproape fara sa-si dea seama.
Ei traiesc ca si cum tragedia ar fi ceva obisnuit,
nu pentru ca ar fi puternici sau ar avea credinta,
ci pentru ca sunt obositi.
Filmul nu trebuie privit ca o acuza
sau o justificare a poporului german.
Este doar o constatare a starii de fapt.
Totusi, daca cineva,
dupa vizionarea povestii lui Edmund Koeler,
simte ca ceva trebuie facut...
ca copii germani trebuie sa invete din nou sa iubeasca viata...
inseamna ca eforturile celor care au facut acest film
au fost rasplatite cu succes.
Nemtii care muncesc cu americanii...
iau si ei 50 de grame de margarina.
Ce rost are? Oricum o sa murim.
Oare cand o sa ne lase mai moale?
Daca ai obosit, arunca-te in groapa.
Ce e asta? Trageti chiulul de dimineata?
Ati muncit de trei ore si ati si obosit deja!
Nu intelegi ca groapa trebuie sa aiba 2,5 metri cu 0,75?
-Mie mi se pare in regula. -Daca nu vrei sa muncesti, pleaca!
Eu am muncit de ore intregi! Baiatul ala nu face nimic!
-Ce cauta copilul ala aici? -Cati ani ai?
-Am implinit 15. -Nu e adevarat.
-Nu are mai mult de 13. -Uita-te la mine. Minti?
Te stiu. Ai fost la scoala cu fiul meu. Nu ai decat 12 ani.
-Este adevarat? -Lasati-ma in pace. Ce daca vreau muncesc?
-Arata-mi permisul tau de munca. -L-am uitat acasa.
-Nu-i adevarat. Sunt niste mincinosi. -Ne fura painea de la gura.
Apoi isi vand cartelele pe piata neagra.
Inapoi la munca! Haideti!
Tu ce cauti pe aici? Du-te acasa. Misca!
Lasa carbunii acolo! Pleaca! Du-te de aici!
Fugi, fugi.
Si voi... plecati de aici!
Uite... ati consumat cu 10 kw mai mult ca luna trecuta.
-Ce se intampla? -Au venit sa controleze contorul.
Ati depasit limita. Veti fi amendati.
-V-am spus eu! -Dar suntem 10 persoane in casa asta!
Cinci familii diferite, intelegi?
Asta nu e prevazut in lege. Imi pare rau dar trebuie sa va dau amenda.
-Mai ai tigari? -Le-am dat pe toate.
-La dracu! -Eu mai am asta.
Tu... ai adus ceva?
Doar carbuni.
O sa pun diferenta pe luna viitoare.
Multumesc. Buna ziua.
Uite ce patesc pentru ca va adapostesc.
Luna trecuta gazul, acum curentul electric...
La ce te astepti cand trebuie sa adapostesti asa de multi?
Incepand de azi se schimba treaba. Pentru inceput, fara apa calda. E un lux!
Vrei sa stam asa murdari?
Eu folosesc mereu apa rece. Si totusi sunt curata.
Tata, eu nu o sa renunt la uscatorul de par.
-Liniste. Nu te prosti. -E vina lui Koeler.
Mosul ala... O sa scap eu de el daca nu moare mai repede.
Nu te baga, Edmund. Nu-i raspunde. Sa mergem!
-Ce se intampla? -Nimic, nimic.
Cinci familii sufera din cauza unui mos inutil.
Ceai, comprese, sticle cu apa fierbinte...
A devenit imposibil sa traim aici.
Trebuie sa fim intelegatori. E foarte bolnav.
Da, unu e bolnav, alta e insarcinata.
-Si eu am probleme. -Spuneam doar ca...
Ce stii tu despre astea?
Tu nu erai in tara cand aici era ca un infern.
-E suparata pe mine? -Nu, nu-ti fa griji.
Copii, ce se intampla?
Tipul care citeste contorul a spus ca folosim prea mult curent.
O sa il taie?
Nu, am reusit sa il induplecam.
Esti murdar cu totul, ca de obicei.
Spune... ai facut rost de Cartela Numarul 2?
Nu, m-au alugat pentru ca nu am inca 15 ani.
Stiam eu ca asa se va intampla.
Totusi, sunt bucuros ca nu te mai duci.
E prea multa munca pentru un baiat de varsta ta.
Ar fi insemnat mai multa mancare... la fel si pentru Karl Heinz.
Karl Heinz, ai auzit?
Fiule, stii ca saracul Edmund, la varsta lui,
nu poate sa ne tina pe toti?
E inca un copil.
Dar tu...
ce faci? Te tot ascunzi.
Nici macar nu te-ai inregistrat pentru o cartela de mancare ca noi.
Cum pot sa traiasca patru oameni doar cu trei cartele?
Ce te costa? Daca te duci poti sa muncesti.
Ai face rost de o Cartela Numarul 2,
si nu va mai trebui sa ne ducem la bisnitari.
Am sacrificat totul. Am vandut tot ce am putut.
Nu mai am putere. Acum e randul tau.
E stupid ce faci tu. De ce ti-e frica?
Nu vreau sa ajung intr-un lagar de concentrare.
Am suferit destul! Ce vreti de la mine?
Nu ai citit ziarele? Au anuntat chiar si la radio...
Fostii militari trebuie doar sa se inregistreze la Politie.
Te duci ca si ceilalti la Politie si...
Da, si cand o sa le spun din ce regiment am facut parte
si ca am luptat pe strazi, pana am ajuns acasa...
crezi ca or sa ma lase sa plec?
Dar era razboi. Nimeni nu te poate condamna pentru asta.
Tu ti-ai facut datoria de soldat.
E usor sa spui! Nu e vorba de viata ta.
Si daca este vorba de o capcana pentru oamenii prosti?
De ce va e frica? Am avut vre-o problema pana acum?
Bine, ma duc, dar daca ma leaga, nu stiu ce voi face!
Nu, Karl-Heinz, nu trebuie sa te duci! Ramai aici!
Avem noi grija de tine. Gasesc eu altceva de facut.
O sa vezi ca si Eva isi gaseste. Trebuie sa facem rost de bani.
Stai linistit, draga. O sa facem totul ca sa-l salvam pe Karl-Heinz.
Ma duc la Dna Rademaker. A spus ca are ceva de munca pentru mine.
Ma intorc imediat.
Daca tot am ajuns pana aici, nu? Hai, tata, culca-te putin.
Asculta, trebuie sa vorbesc cu tine.
-Ce este? -Nu aici. Vino la mine in camera.
Ma vede turnatorul ala si ma spune.
Dill e un prieten. Nu-ti fa griji.
Asa-zisele "victime ale nazismului" le stim bine!
Hai la baie. Nu o sa ne vada nimeni.
Vezi daca e cineva acolo.
Nu e nimeni. Sa mergem.
Karl-Heinz, mi-am tinut gura de atata timp...
pentru ca nu am vrut sa discutam de fata cu tata.
Stii cat e de bolnav. Trebuie sa evitam orice emotie.
Nu am inceput eu. Vreau doar sa fiu lasat in pace.
-Pentru ca esti un las! -Posibil.
Esti atat de egoist.
Nu-ti pasa cum facem rost de mancare. Te intereseaza numai sa mananci.
Te-am pus eu sa-l trimiti pe Edmund la munca?
Tu nu spui nimic. Doar te ascunzi
si totusi vrei sa mananci si sa bei. Nu ma intrebi unde ma duc in fiecare noapte.
Conteaza doar sa ma intorc cu cateva tigari pentru tine.
Le-am fumat vreodata?
Nu, dar stii ca tigarile sunt ca banii.
Trebuie sa-ti multumesc pentru asta? Acum toata lumea o face.
-Se fac si lucruri mai grele. -Vezi?
Atunci spune-mi sa ma prostituez!
-Pleaca! -Nu, scuza-ma...
Nu trebuia sa spun asta.
Suntem nervosi amandoi. Situatia noastra devine disperata.
-Cu fiecare zi viata e mai grea. -Nu trebuie sa-mi spui asta.
Nu-ti dai seama? Baiatul ala singur nu se poate descurca...
Stiu si asta! Crezi ca eu nu ma gandesc?
Vorbiti doar despre voi.
Toata suferinta mea din anii astia, nu conetaza deloc?
Nu spune asta. Nu e corect.
Cand iti era sete in Africa, cand inghetai in Rusia,
ne gandeam cu totii la tine, mereu!
Nu mai vreau sa sufar! Vreau sa mor si sa termin.
Nu spune asta! Poate ca ce-a fost mai rau a trecut.
Ajuta-ne sa ne pastram speranta.
Gina, ce faci? Hai in camera.
Nu, mami, imi place aici.
Lasati-o. Nu ma deranjeaza.
Cum poti sa lucrezi cu asa putina lumina.
-Trebuie sa facem economie de curent. -Nu e risipa, e necesar.
-Vrei sa te ajut? -Multumesc, ma descurc singura.
Nici tu nu ai incredere in mine, ca si ceilalti.
-Nu, eu... -Se uita toti la mine ca la un spion.
-Nu... -Si de ce?
Pentru ca in timpul razboiului am fost plecata si m-am intors.
Poate pentru ca ideile tale politice sunt...
Astea sunt povesti! Sunt convinsa ca Rademaker-ii ma urasc
pentru ca le-am ocupat o camera.
Or sa ne dea afara de aici, mami?
Nu, draga, ramanem. Dar sa faci prostii.
Tu stai in camera cu Dra Koeler.
Dau impresia ca sunt oameni de treaba,
dar nici ei nu ma plac. Nu e asa?
Se tem ca cineva l-ar putea denunta pe fiul lor.
Sa mergem, Gina. Apropo,
O sa-ti dau niste haine vechi sa faci ceva pentru copil.
Multumesc.
De ce nu iti place de ea? Intotdeauna vrea sa ajute.
Eu nu cred in "ajutorul altora".
In zilele noastre, trebuie sa ne ajutam singuri.
Inteleg, copile. Nu sunt un mostru!
Stii ca sunt multe sacrificii sa te tin pe tine aici.
Si daca as vrea, nu stiu cum ai putea sa ma ajuti tu.
As putea sa va fac rost de lucruri?
Ce "lucruri"? Stii ca nu imi place piata neagra.
As putea sa dau la schimb lucruri pentru tine.
De asta exista centrul pentru schimburi!
Sunt toti niste hoti. De ce nu-l lasi sa vanda cantarul?
Ce? Cantarul meu? Cum o sa ma mai masor?
Ne-am descurcat fara lucruri mult mai importante, draga.
Poti sa tii dieta si fara cantar.
-Pana si asta! -Si cat ati vrea sa cer pe el?
Spune-mi tu. Cam cat as putea sa iau pe el?
-Cel putin 200 de marci. -Prea putin.
Eu vreau 300. Nu mai putin.
Pot sa iau 300 de grame de unt.
Edmund? Scuze. Se raceste cina.
Iar eu trebuie sa plec. Misca-te.
-Da, vin imediat. -Buna seara.
-Dra Rademaker? -Da?
-Poti sa-mi arati cantarul asta? -Uite-l.
Ai auzit? Chiar si sora lui iese in fiecare noapte.
E o nerusinata. Acum se poarta ca Blank.
Nu ar trebui sa lasi oamenii astia prin preajma fiicei noastre.
Intr-una din zilele astea o sa-i dau afara pe astia.
Ce aveti cu sora mea? Si de ce sunteti mereu suparati pe noi?
Tu sa taci din gura! Si pleaca!
Ia cantarul si sa nu te intorci fara 300 de marci, ai inteles?
Bine, Dle Rademaker. Ma intorc maine dimineata.
-Eva? -Ce e?
Unde te duci?
-Afara. -Spune-mi de ce!
-Dar ce-i cu tine? Ies in fiecare seara. -Dar de ce iesi in fiecare seara?
Ce intrebare. Ca sa ma distrez putin.
-Grabeste-te. Trebuie sa mergem. -In regula, vin acum.
Stii ca se plang daca intarziem.
Ia-o inainte! Te prind din urma.
Eva, nu vreau sa iesi afara in fiecare seara.
Edmund, ce te-a apucat?
La ce te gandesti?
Ce s-a intamplat, dragule? Uita-te in ochii mei.
Acum, du-te la culcare, da?
Si nu te mai gandi la lucruri urate.
Dra, as dori sa va ofer un wiskey.
Va place? Noua americanilor ne place foarte mult.
-Vrei un wiskey? -Da, multumesc.
Doua wiskey-uri.
-Pot sa va ofer o tigara? -Multumesc.
Chelner, doua coniacuri.
Nu, o fumez mai tarziu.
Doua coniacuri, va rog.
Salut George! Putem sa vorbim putin?
-Scuzati-ma un moment, dra. -Desigur.
-Francezul asta e foarte dragut. -Da, e foarte bun.
Draga, ar trebui sa te mai maturizezi. Ai ratat o sansa foarte buna.
-Ce n-as da sa fiu in locul tau. -Eu nu vreau decat sa ma distrez putin.
Dar ce astepti? Sa imbatranesti inainte sa cunosti barbatii?
-Nu ma bag la asa ceva. -Esti proasta.
Multe fete vin sa se distreze. Intalnesc pe cineva si se marita.
Poate ca sunt proasta, dar daca vreau sot nu o sa il caut aici.
-Ce faci Eva, te distrezi? -Da, foarte mult.
Vino cu noi la Clubul Piccadilly.
Nu pot. Ma duc acasa. Dar merg cu voi un pic pe drum.
Idiotii asteapta la coada. Smecherii se duc la piata neagra.
-Il stii pe fiul lui Meyer? -Fiul zidarului?
Un pusti de 10 ani. Se duce la piata neagra
si face mai multi bani decat toata familia lui.
Grabeste-te ca nu mai prindem nimic.
La ce ne dau aici n-ar fi mare paguba.
Usor de zis, dar acasa vor sa manance in fiecare zi!
Stati la rand. Ce, sunteti gravide de vreti sa intrati in fata?
Sunt zile in care nu am forta deloc.
Trei oameni de hranit in casa si oala e mereu goala.
Asculta, mi-a oferit cineva unt la 200 de marci livra.
Ce chestie. Pensia lui tata e de 74 de marci... cand o primeste.
Si tu iti pierzi serile ca sa faci rost de patru tigari.
Iau 20 de marci pe ele.
Si ce cumperi cu ele? Cateva livre de cartofi!
Ti-am mai spus, esti o proasta.
Poate ca ai dreptate, dar asta sunt.
-Il astepti pe Wolf? -Da.
Nu crezi ca ar intelege?
Multi barbati au fost prizonieri. Cand s-au intors, au inteles.
-Si el o sa inteleaga. -Nu e vorba de asta.
Gandul la el imi da putere, ma ajuta sa continui.
Dar asta nu e tot. Imi pierd serile pentru cateva tigari.
As castiga mai mult daca as ceda?
Tu ce scoti din chestia asta?
Esti la fel de flamanda si de mizerabila ca si mine...
ca si toti ceilalti. Nu vezi?
Asa ca mai bine rezist si astept ziua in care se va intoarce.
-Dar la familia ta nu te gandesti? -Fac tot ce pot si eu.
-Nu te straduiesti prea tare, draga mea. -Stiu...
dar nu am curajul sa fac mai mult.
Si eu eram ca tine. Dar dupa cateva bauturi,
gasesti curajul sa o faci si pe asta.
Tu ce faci aici, ne faci concurenta?
Nu trebuie sa iti explic tie. Pleaca de aici.
Cine ti-a dat cantarul asta?
Tu ce faci? Lasa-mi cantarul in pace.
Aici vindem noi. Du-te in alta parte.
Calmati-va!
-Cat vrei pe cantarul asta? -300 de marci.
Ai innebunit? Pentru jaful asta ruginit?
Ce jaf? Glumiti? E aproape nou.
Bine, facem un targ...
Unde va duceti?
Sa vedem... stai, domoleste-te, ce te ingrijorezi asa?
-Da-mi cantarul inapoi! -Nu o sa fug cu el.
Hei, vino incoace.
Ia asta. Uite, iti dau asta pe el!
-Ce este? -Conserva de carne! Americana!
Asta nu e deajuns! Imi trebuie 300 de marci.
Hai ca azi ma simt generos, asa ca iti mai dau una.
-Nu o vreau! -Valea, si asa e prea mult!
-Vreau cantarul inapoi! -Gata, pleaca de aici!
-Da-mi cantarul inapoi! -Sa mergem Paul.
-Stai! Da-mi cantarul! -Daca te intorci aici, o sa te batem!
-Buna dimineata, Dle Enning. -Nu erai in clasa la mine?
-Ba da Dle Enning. -Inca mm memoria buna.
Spune-mi, cum te numesti?
Ma numesc Edmund Koeler.
Edmund Koeler, da. Prima banca pe stanga.
Ce ai mai crescut. Te-ai facut baiat mare.
Tatal tau ce mai face?
Tata e bolnav, foarte bolnav.
Nu aveai si un frate in armata?
Da, Karl-Heinz. A fost in armata, dar acum e acasa.
Inteleg. Inseamna ca nu are servici, ca si mine.
Nu mai sunteti profesor?
Nu. Nu impartasesc ideile celor de la conducere...
cu privire la educatia copiilor.
Hai sa vorbim de altceva, draga Edmund.
-Ce faci pe aici? -Nimic special.
Atunci mergi putin cu mine, daca vrei.
Da, Dle Enning, cu placere.
Sunt mereu bucuros cand intalnesc fosti elevi de-ai mei.
Hei, Enning.
Aici erai!
-Nu m-ai recunoscut? -Ba da. Te-au pus la munca?
-Munca? Mai degraba sclavie. -Am ajuns rau.
Inainte ne spuneau "Socialisti Nationali", iar acum suntem "Nazisti".
-Da. -Dle Enning, a sosit tramvaiul.
La revedere!
Atentie, se porneste!
Prietenul d-voastra, face munca obligatorie?
-N-ai vazut? Curata ruinele. -D-voastra nu faceti munca obligatorie?
Din fericire nu.
Si fratele meu s-a gandit ca o sa fie obligat asa ca a stat deoparte.
A avut dreptate. Toti cei cu ideile noastre ar trebui sa faca la fel.
Mai tii minte? Acum mult timp, tatal tau a falsificat un document
ca sa te scoata din Tineretul lui Hitler, dar tu ai spus imediat
ca era un fals. Ai stiut care era datoria ta.
Eu trebuia sa il denunt. Dar nu am facut-o pentru ca tin la tine.
-Uite ca am ajuns. -Aici ati locuit mereu?
-Nu. -Inseamna ca doar de curand?
Da, stau cu un prieten. Haide sus. Sa vedem daca te pot ajuta.
-Uite, a venit profesorul. -In sfarsit.
Buna ziua, doamna.
-Ai fost acolo? -Da dle.
-Si baiatul cine e? -E un fost elev de-al meu.
Dragut baiat. Ai luat documentele alea?
-Nu dle. -De ce?
Au spus sa ma duc maine din nou ca sa imi dea permisul.
-Ai adus oja? -Uitati, dna.
Sper sa va placa culoarea.
Foarte frumoasa. Ce parere ai?
Edmund, saluta-i.
-Buna seara. -La revedere.
-Dna, la revedere. -La revedere.
-E buna culoarea, nu? -Un pic cam tipatoare.
Ce stii tu de lucrurile femeiesti!
Ce baiat frumos. Cine e?
-Un fost elev de-al meu. -Inteleg.
-El este aici? -Da. E pe balcon.
Vino.
Am ajuns! Sa dam jos geanta asta...
si sa o punem aici.
Acum spune-mi, ce-ai mai facut tu in tot timpul asta?
-Nimic special. -Stai jos, aici langa mine.
Spune-mi, ce va invata acum la scoala? Despre democratie?
Nu stiu pentru ca nu mai pot sa ma duc la scoala.
De ce nu? Nu iti plac noii profesori?
Nu de asta. Acum trebuie sa muncesc.
Sa muncesti? De ce?
Suntem patru acasa si nu avem decat trei cartele.
Saracutul de tine!
Si cum se face ca fratele tau nu are cartela?
Pentru ca nu s-a dus la politie.
A luptat pe strazi pana cand au ajuns aliatii.
-Acum ii este frica. -Nu-ti fa griji, o sa-l ajutam noi.
Asta vroiam sa va rog. Ati putea sa-mi gasiti de lucru? Fac orice.
Am incercat multe, pana si la sapat morminte,
dar nu mi-au dat Cartela Numarul 2.
O, draga.
-Te-ai si intors? -Da dle Von Laubniz.
Acesta este un fost elev de-al meu.
-Ti-ai indeplinit ordinele? -Nu dle, mai incerc si maine.
-Inca nu ai reusit nimic? -Nu, dle.
-Nu uita. Trebuie sa reusesti. -Da dle Von Laubniz.
Acum, dragul meu Edmund,
am de gand sa te ajut, dar nu uita, nu trebuie sa spui nimanui nimic.
-Nu voi spune. -Intelegi?
Nu e nimic rau in asta, doar ca nu vreau sa se afle.
Acum asculta, o sa-ti dau ceva sa vinzi.
Tu trebuie sa spui tuturor ca e al tau.
Chiar si oamenilor care stau in casa asta. E clar?
-Da, dle. -Te duci la judecatorie.
Acolo sunt multi englezi si americani.
Sunt cam fraieri cu totii. Trebuie sa incerci sa le vinzi discul asta.
Da-mi geanta ta.
Este un discurs al Fuhrer-ului.
Uite, ia si gramofonul.
Nici asta... sa nu spui ca ti l-am dat eu.
-Da. -Acum sa vedem ce poti.
-Cat ti-au dat? -Un milion.
-Crezi ca sunt prost? -Atunci vezi-ti de treaba ta.
Am facut-o, sunt la fel ca ei acum.
-Kristel, Jo... veniti un moment! -Ce vreti?
Duceti-va cu baiatul asta la judecatorie. Vrea sa vanda ceva.
-In regula. -Aveti grija sa nu-l pacaleasca.
-Am inteles. -Du-te cu ei. Haide.
Hai sa mergem.
Nu ti-ar place sa vezi si alte tari?
-Pentru ce? Sunt toate la fel. -Edmund!
Sa mergem, grabeste-te! Grabeste-te!
-Vine acum. -Pierdem prea mult timp.
Uite, punem discul imediat.
Asa vrei tu sa faci afaceri?
-Uite-l aici. -Nu-i bun de nimic!
Hei, baietii, unde va duceti? Trebuia sa va intoarceti la mine.
Va era teama ca fugeam?
-Spune-mi, cum a mers? -Foarte bine, Dle Enning.
-Cat ai luat pe disc? -Am luat 200 de marci.
-Unde sunt? -Uite-i.
Uite, tine. 10 marci pentru tine.
Dupa cum vezi, imi tin promisiunile.
Sa mai vii pe la mine, da?
-La revedere. -Sa mergem, Kristel.
Hei, baieti.
Stati aici si asteptati-ma.
De ce trebuie sa il asteptam aici?
Cand face afaceri vrea sa fie singur.
-Ce afaceri? -Nu fi naiv.
Crezi ca facem rost de bani de la banca?
Vreau sa vad si eu.
Sa mergem.
Ce faci aici?
Idiotilor, de ce ati venit aici in loc sa ma asteptati?
Dar tu ce faci aici?
-Vand chestii. -Ce chestii?
-Asta. -Ce e aia?
Sapun.
Ai spus ca ai ceva de facut pentru mine si am venit aici sa vindem niste sapun.
O sa vezi cati bani poti sa faci vanzand sapun.
Duceti-va, asteptati-ma afara. Ia-l de aici.
Vreti sa cumparati niste sapun, dna?
-Cat este? -Il vand pe 50 de marci.
-Mai intai vreau sa-l vad. -Veniti aici, mai deoparte.
Uitati, mirositi. E american.
-Arata bine, dar e scump. -Nu e scump. Il las la 40 de marci.
Bine.
Ticalosule!
Hotul! Hotul! Opriti-l! Opriti-l!
Grabiti-va. Veniti cu mine.
Ati vazut cum se face o pacaleala?
Inca nu a venit nimeni. Le-am spus la toti sa ne intalnim aici.
Stati aici. Ma duc sa-l caut pe Ali Baba.
-E fratele tau? -Cine? Jo? Nu.
-Sunteti mereu impreuna. -Si? Ce-i cu asta?
Oriunde s-ar duce, esti mereu in spatele lui.
Si asta inseamna ca e fratele meu? Hei, Jo.
-Buna, maimutico. -Tine-ti mainile.
-Proasto! -Animalule!
Cine se crede proasta?
Apropo, Franz, am gasit inca o fata frumoasa.
Iti fac cunostinta la noapte.
La noapte mai vine un tren plin cu cartofi.
Cartofi? Bine, luam si noi cativa.
-Unde? -O sa fie politie acolo.
-Unde s-a dus Jo? -Stiu eu unde il gasim.
-Hei, Jo. -Ce vrei?
Imi vinzi mie bucata aia de sapun?
-Ai bani? -Cat vrei pe el?
-Pentru tine, 40. -Nu am decat 10 la mine.
Da-mi pe datorie. Iti dau restul maine sau poimaine.
-Bine. -Da-mi-l.
Bine. Ascunde-l. Sa nu-l vada nimeni.
Stai! Vreau sa-l verific mai intai.
M-ai pacalit! Nenorocitule.
Noapte buna. Somn usor.
-Dar unde te duci acum? -Imi pare rau, dar la noapte am o intalnire.
Unde suntem acum? Nu stiu zona asta.
Atunci, ai grija de tine.
Eu locuiesc in Alex. Cum ajung eu acasa la ora asta?
Nu trebuie sa te duci inapoi acasa.
Si unde sa dorm aici? Nu stiu pe nimeni aici.
Depinde de tine. Nu e nimeni pe aici.
Eu singur?
Cu ea. De ce nu? Nu e genul tau?
-Jo, eu... -Ti-e frica de fete?
-Nu, dar... -Mie imi pare destul de draguta.
Haide. Poarta-te bine cu el. E prietenul nostru.
-Idiotule! -Nu fi proasta, du-te.
Stai, Jo... cartofii? Unde e partea mea?
Ce ma bati la cap. Uite aici. Unde o sa-i pui?
Aici, in geanta.
-Asa putini? Partea mea e jumatate. -Nu mai incap in geanta.
Nu conteaza, gasesc eu ceva sa ii car.
-Iti dau maine restul. -Promiti?
Sigur, sigur. La revedere! Distractie placuta si somn usor!
Si poarta-te frumos, e verde.
-Sa mergem. Vino cu mine. -Jo, asteapta! Asteapta putin!
Lasa-l sa plece. Haide, haide.
De data asta ai facut-o, baiete. O sa ai necazuri.
De ce?
Esti prea tanar sa stai toata noaptea afara.
-Acum ce trebuie sa fac? -Suporta si taci din gura.
Vedeti, Dle Kruger, m-am intanit cu...
Nu-mi spune mie povestile astea. Pastreaza-le pentru sora ta.
Curaj, intra.
-Eva. -Edmund, in sfarsit.
Mi-a fost teama ca ti s-a intamplat ceva.
Am fost cu totii ingrijorati, stii? Un baiat rau, asta esti.
-Dra Koeler, ce se intampla? -Nimic. S-a intors Edmund acasa.
-Slava domnului. -Poti sa stai in pat.
Haide, nebunule!
Unde ai fost toata noaptea? Ce ai facut?
Nu am facut nimic rau. Trebuie sa ma crezi.
Vreau sa stiu unde ai fost. Raspunde-mi.
Pai, sa fac rost de niste cartofi.
O noapte intreaga pentru cativa cartofi?
Maine fac rost de mai multi. Uite, Eva.
S-a trezit tata. Auzi cum tuseste?
-I-a fost rau toata noaptea. -I-ai spus?
-Da. -Eva, Eva!
Da tata. S-a intors Edmund.
Vino aici.
Mai aproape.
Nu am fost eu de vina. Am fost cu alti baieti...
Destul! Nu mai vreau sa aud minciuni.
La varsta ta, ar trebui sa-ti fie rusine.
Nu a fost cu intentie, tata. A vrut sa gaseasca ceva de mancare.
-Ma descurc si fara. -Si eu.
-Mai degraba mor de foame. -Usor de spus pentru tine.
Nu mai suport sa stau in patul asta.
Calmeaza-te, tata. Nu o sa mai faca.
Arata-i cati cartofi ai adus.
Uite! A adus si carne la conserva.
Nu, carnea la conserva nu e pentru noi.
-Dar pentru cine e? -E pentru Dl. Rademaker.
Ai terminat?
Nu e asa usor, Dle Rademaker.
-Cablul principal trece pe aici. -Dar se vede ca a fost manarit.
Atata vreme cat nu ajungem amandoi la inchisoare pentru furt de curent.
Nu-ti face griji.
Sunt cinci familii aici. Cum o sa descopere cine a facut-o?
-Uitati, Dle. Rademaker. -Si tu ce vrei?
-V-am adus conservele astea. -Cine le-a cerut?
-Am vandut cantarul. -Si unde sunt cele 300 de marci?
Mi-au dat doar conservele astea.
Cum indraznesti sa-mi aduci mizeriile astea pentru cantarul meu?
Vrei sa otravesti pe toata lumea cu astea?
-Eu nu cred ca sunt asa de proaste. -Atunci ia-le tu!
Multumesc, Dle. Rademaker.
-Si du-le imediat lu' nevasta-mea. -Bine.
Acum spune-mi adevarul. Ce ai facut cu banii?
-Ce bani? -Banii de pe cantar.
-I-ai dat lui taica-tu? -Jur ca nu e adevarat.
Nu o sa ma pacalesti tu pe mine, baiete. Stiu ca ai face orice pentru bani.
Ai intrat in casa mea...
Responsabilul de alocarea spatiilor ne-a trimis aici.
Da, trebuie sa va suport. Ne sufocati aici.
Cu tatal tau care e bolnav. Se plange mereu.
Asteapta sa moara... lasati-ne in pace!
-Unde vrei sa te duci? -La baie.
Stai sa te ajut.
Multumesc, draga mea.
Ai grija.
-Farfuria ta e pe plita. -Inchide usa.
Vrei sa mananci, Karl-Heinz?
Nu, nu vreau deloc. Eva a facut-o pentru tine. Mananca.
Vrei o tigara? E americana.
Nu. Eva m-ar bate la cap toata ziua.
Dar asta nu e de la Eva.
Cine ti-a dat bani sa cumeri tigari?
Nu am cumparat-o. A fost un cadou.
De la cine? De la baietii aia cu care ai fost la furat?
Nu de la baieti. De la o fata.
-Ar trebui sa-ti fie rusine. -De ce? Toata lumea o face.
Asta nu e un motiv.
O cheama Kristel. E singura pe lume si doarme intr-un beci.
E o fata draguta. Stii, imi place mult de ea.
Intotdeauna le da tigari prietenilor ei.
Tu ar trebui sa ai o femeie care sa se ocupe de tine.
O femeie? Asta mai lipsea!
De parca curva asta de viata nu ar fi de-ajuns!
Nu o lua asa. Fii curajos!
Am avut destul curaj.
Un soldat isi poate pierde totul dar nu si curajul.
Acum nu mai sunt soldat.
Acum sunt ceva nefolositor... un gura in plus de hranit.
Ar fi mai bine daca m-as arunca de la fereastra.
Edmund! Vino, repede! Ajuta-ma, Karl-Heinz.
Tata are un atac din nou.
Trebuie sa chemam doctorul.
-Du-te tu. -Eu?
Nu, ma duc eu. Stiu unde sta.
Stati linistiti. Nu e nimic grav.
Inima este foarte slabita. Pe ansamblu e intr-o stare rea.
Ce trebuie sa facem?
Mai intai, are nevoie de mancare consistenta. Grasimi, vitamine.
Cum putem sa facem noi asta, doctore?
Cu cartelele pe care le avem nu putem obtine mai mult.
Da, stiu. Peste tot e la fel.
Cel mai bine ar fi sa il internati intr-un spital.
Dar sunt toate arhipline.
Asculta, doctore, nu am putea sa incercam macar?
Au fost respinse cazuri mai grave ca acesta.
Dar voi incerca. Stiu niste oameni in Ministerul Sanatatii.
Ai auzit, tata? Poate ajungi la spital!
-Multumesc, doctore! -Inchipuieti, o sa mananci ce vrei tu.
-O sa ai trei mese pe zi. -Da, ceva cald.
Un moment. Nu pot sa garantez nimic.
O sa incerc. Sper sa ma descurc. La revedere! Va tin la curent.
Multumesc, doctore!
-Deci te simti mai bine, tata? -Da, mai bine, mult mai bine.
Nu asa tare. Daca se afla ca esti mai bine te trimit acasa.
Ai dreptate. Si doctorul a spus acelasi lucru.
Trebuie sa-ti spun. Locul asta e minunat.
-Ma bucur, tata. -Stii ce ne dau sa mancam aici?
Mai intai supa, apoi niste carne cu legume.
De necrezut! Legume proaspete! Si lapte. Uite atat de mult.
-Serios? -Da, si asta in fiecare zi.
Sunt bucuroasa ca va trateaza bine.
Seara, ne dau o cana de supa fierbinte!
O sa vezi... in curand o sa poti sa te ridici.
Stiu... dar cand ma gandesc la voi...
Nu, nu trebuie sa te gandesti la noi.
Crede-ma, este o mare usurare sa stim ca esti mai bine.
Nu mai sunt o povara pentru voi. Nu-i asa Eva?
-Asa este, tata. -Esti o fata buna.
-Se intoarce curand Eva? -E la spital. Asteapt-o.
-E in regula daca fumez aici? -Desigur.
-Vrei si tu una? -Pe moment nu-mi vine sa fumez.
Stai, iti aduc un chibrit.
-Asculta, ai un chibrit? -Nu, le-am terminat.
-Atunci du-te sa cumperi. -Cu ce bani?
-Cere-i lui Rademaker. -Stati linistiti. O sa-i cer lui Blank.
Oricum trebuie sa ma vad si cu ea.
-Ai ajuns! -De ce? Ce se intampla?
Nimic urgent. Iti spun mai tarziu. Te astept la Blank.
-Cum e tata? -Mult mai bine.
Aici lucrurile se agraveaza pe zi ce trece.
-Eva, au taiat curentul. -Curentul? De ce?
Au descoperit ca cineva fura.
-Cine era? -Cineva din casa.
-Rademaker spune ca noi suntem. -Ca de obicei!
-De aia tipa. -Bisnitarul.
Intr-o zi o sa-i crap capul.
"Crapi capul". Ce mare te dai.
Dar cand vine vorba sa ne ajuti, nu faci nimic.
Iar incepi cu astea?
-Ai constiinta curata? -Nu am facut decat ce mi s-a ordonat.
Atunci nu ar trebui sa-ti fie frica. Toata lumea spune ca ar trebui sa te duci.
-Spionii. Vor sa ma prinda. -Chiar si un ofiter aliat a spus asta.
Iar incepi cu ofiterii tai aliati!
Ce-ti pasa tie de problemele noastre?
Acum ca tata e la spital, e o gura in minus de hranit.
Dar cand se va intoarce nu o sa mai avem nimic acasa.
Eu o s-o fac. O sa aduc eu ceva. Acum stiu cum se face.
Ai auzit asta, Karl-Heinz? Vezi cum Edmund devine un hot?
-Vrei sa-l vezi in inchisoare? -Eva, lasa-ma in pace.
Du-te si danseaza cu americanii tai!
Dle Enning, asteptati, Dle Enning.
Ce se intampla, Edmund?
Stati putin. Vreau sa va spun ceva.
-Intoarce-te mai tarziu sau maine. -E ceva important.
Sunt foarte ocupat acum. Nu am timp.
E despre tatal meu.
-Hai spune, ce vrei? -Putem sa vorbim singuri?
Asteapta-ma, dragule.
Ce s-a intamplat?
Maine tata va fi externat din spital.
Acasa, nu avem mancare, eu nu am de munca, nici Eva.
Fratele meu inca nu s-a prezentat la politie sa isi ia cartela.
Inteleg, dar ce pot sa fac eu?
Tata are nevoie de tratament. Nu poti sa ma ajuti tu?
-Ce pot sa fac? -Nu mai e nimic de facut.
Sunt vremuri grele pentru toti. Si mai rau pentru oamenii batrani si slabi.
Tu ai facut tot ce ai putut. Nu poti schimba destinul.
-Si daca moare? -Daca moare, moare.
Cu totii murim mai devreme sau mai tarziu.
Ai prefera sa mori tu ca sa salvezi de la moarte un batran?
Dle General...
Asta e tot un elev de-al tau?
Nu, doar un tanar prieten.
Vino cu mine. Vreau sa-ti dau ceva.
E totul clar?
Gata cu sentimentalismele astea. Viata e asa cum e.
Am avut o educatie diferita.
Iti este frica sa nu moara tatal tau.
Invata de la natura. Cei puternici ii elimina pe cei slabi.
Trebuie sa ai curajul sa ii sacrifici pe cei slabi.
E o lege naturala care e valabila si la oameni.
Important in situatia ta e sa supravietuiesti.
Edmund, nu fii prostut.
Iti stii responsabilitatile. La revedere!
Tata.
Edmund! Vino incoace.
Stai aici, langa mine.
Asa. Da-mi un pupic.
E frumos din partea ta sa vii sa ma vizitezi.
In astea patru zile m-am facut mai bine.
Si chiar si pentru voi acasa cred ca a fost o usurare.
Tata, stii ca fara tine...
Este timpul sa va luam temperatura, Dle Koeler.
-Baiatul asta... E fiul d-voastra? -Da, praslea.
E foarte frumos.
-Stai jos. E in regula. -Multumesc.
Din nefericire, voi ajunge din nou o povara.
Nu mai sunt folositor la nimic. Ar fi mai bine daca as muri.
Am luat in cosiderare pana si sinuciderea, dar nu am curajul necesar.
Imi tarasc zilele ca o povara...
pentru mine si pentru voi.
Tine asta, tata.
-Baieti, la masa! -O mai miscam nitel?
-Da, se vede mai bine de acolo. -Admund, ajuta-ma!
Asa.
-Inca putin? -Da, inca putin.
Stai tata. Ii cojesc eu.
Sunt doar cartofi?
Din pacate nu am putut sa fac o supa.
Ai avut destul timp sa faci o supa calda.
Nu de asta. Nu am avut deloc nici faina, nici untura.
Avem macar niste ceai?
Nu, s-a terminat si ala.
Of Doamne.
Era mai bine daca ramaneam la spital...
decat sa vin aici si sa va impovarez din nou.
Trebuie sa asist la mizeria voastra fara sa pot sa ajut cu ceva.
De ce trebuie sa traiesc asa?
Doamne... de ce nu ma chemi la Tine?
Nu trebuie sa vorbesti asa tata.
Ba da. Ar fi o solutie... pentru mine si pentru voi.
Ai rabdare. Nu o sa fie mereu ca acum.
Daca Karl-Heinz s-ar fi prezentat la politie.
Am sperat ca pana acum sa fi vazut care-i sunt responsabilitatile.
Ce ati fi facut daca nu ma intorceam, daca as fi murit?
Haide, spune-mi, Karl-Heinz...
vrei sa-i abandonezi pe Eva si pe Edmund?
Niciodata nu am spus asta.
Imi doresc sa mai fi trait mama voastra.
Dar au luat-o si pe ea de langa mine.
Totul mi-a fost luat... banii au fost luati de inflatie...
copiii mi-au fost luati de Hitler.
Trebuie sa ma razvratesc, dar nu am fost destul de puternic...
ca multi din generatia mea.
Am anticipat dezastrul, dar nu am facut nimic sa il oprim.
Si astazi suferim consecintele...
Ne platim greselile. Cu totii! Si voi la fel ca mine.
Dar trebuie sa ne vedem greselile, pentru ca tanguiala nu ajuta.
Stiu, stiu, tata.
Zilele mele sunt numarate.
Dar voi sunteti tineri. Puteti sa faceti mult bine.
Arata ca esti un barbat. Fii curajos si prezinta-te la politie.
Totul va fi mai usor pentru tine si pentru familia ta.
Eva si Edmund vor fi recunoscatori, iar eu voi fi mandru de tine.
Fiule... tu imi dai un motiv sa traiesc.
Vei gasi de lucru. Vei lua Cartela Numarul 2.
Nu te impotrivi.
Nu mai trai ca un animal haituit.
Trebuie sa te intorci printre oameni. Reintoarce-te in lumea reala.
Nu e nici o rusine sa iti accepti soarta.
Si eu am fost soldat in Primul Razboi Mondial.
Daca va ascult pe voi zici ca a fost un joc de copii.
Nu a fost asa. Si noi am pornit in forta.
Am cucerit jumatate de Europa si eram aproape de inima Rusiei.
Parea ca nimic nu ne poate opri.
Dar dintr-o data, totul s-a schimbat.
La inceput infrangerea... apoi revolutia.
Si eu am plans cand mi-au rupt epoletii.
Nimeni nu poate spune ca nu am fost un bun german.
Totusi, de-abia acum pot sa o spun, in aceste timpuri grele...
singura mea speranta a fost infrangerea celui de-al Treilea Reich.
Nici nu vreau sa ma gandesc ce s-ar fi intamplat daca nu era asa.
Uite, tata, bea!
-O... niste ceai! -Ai vazut? A gasit Edmund nitel.
Ce baiat bun.
E un pic amar...
dar e cald. Imi face bine.
Nu vrei si tu... Karl-Heinz?
Nu, nu, tata. L-am facut doar pentru tine.
Esti un baiat foarte generos.
Multumesc!
Si voua va multumesc.
Sunt multumit sa am copii ca voi.
Norocul m-a parasit, dar inca ii am pe copii mei.
-Intra. -Cine e?
A venit politia. Cauta in toate casele.
Doamne fereste, de ce?
-Trebuie sa te ascunzi. -Nu vreau sa ma mai ascund.
Karl-Heinz...!
Deschideti! Politia! Deschide! Politia!
Stati un pic. Ce vreti?
Trebuie sa perchezitionam casa.
Aici totul e legal. Va pierdeti timpul.
Cautati toate etajele.
-Eu nu am nici un document. -Vezi tu de asta.
-Nu aveti documente? -Nu.
-Ce ai facut cu ele? -Le-am ars.
Atunci vino cu noi la sediu. Du-te jos.
Pot sa-mi anunt familia mai intai?
Da, dar grabeste-te. Nu avem timp de pierdut.
-Cine e? -Politia.
-Aici locuieste familia ta? -Nu, ei locuisc in bucatarie.
Mai repede, du-te! Aprindeti lumina!
Ne-au taiat curentul. Nu din vina noastra.
-Al cui e apartamentul? -Al meu.
-Cine mai traieste aici? -O gramada de femei, dle.
-Cu ce te ocupi? -Dansatoare.
Da, dansatoare din buric.
Aici traieste un fost evadat cu fiica lui.
Si aici o femeie gravida.
Sotul ei a fost inchis trei ani.
-Uitati-ma, sunt gata. -Nu, Karl-Heinz!
Ramai cu noi. Nu a facut nimic rau.
Atunci nu are de ce sa se teama. Sa mergem.
Karl-Heinz!
Nu-ti fa griji. Totul va fi bine, ai sa vezi.
Dle Rademaker, veniti aici!
Ce este? Ce se intampla?
-Ajutor, veniti aici! -Ce s-a intamplat?
-Eva, ce se intampla? -Veniti. Tatal meu...
Ce? Ce este?
Veniti! Tata nu mai misca. Mi-e teama ca...
Mi-e teama ca e mort.
Batranul e mort. Nu mai e nimic de facut.
-Linisteste-te, Eva. -In situatia lui, nu putea rezista.
Si Karl-Heinz nici macar nu e acasa!
Hai cu mine. E mai bine daca nu ramai aici.
Trebuie sa chemama un doctor, macar.
Risipa de bani. Nu mai are nevoie de doctor.
A ramas un singur lucru de facut. Aranjamentele de inmormantare.
-Sicriul o sa coste o avere. -In cel mai rau caz, il punem intr-un sac.
Ce oribil. Cand o sa mor eu, nu vreau sa fiu ingropata intr-un sac.
Nu mai vorbi prostii!
Ce faci aici? Du-te in camera ta!
Deci ce facem? Cu sicriu sau fara?
Sa lasam sicriul. Sa ne concentram sa-l mutam mai repede de aici.
N-ar fi mai bine sa-l punem pe balcon?
Nu-l atinge. Daca are ceva contagios?
Ce boala contagioasa? A murit de foame. Sa mergem. Sa-l ducem afara.
Veniti, Dle Rademaker?
-Gata. -Bine, acum sa ridicam.
Du-te inainte cu lumanarea. Lumineaza aici.
Ma duc!
Am crezut ca e mai greu.
La ce te astepti cu mancarea pe care o avem?
Fi puternic, Edmund.
Ce faci, Blank? Nu vii?
Vin acum.
-Uite. Gata. -Ce se intampla cu hainele lui?
O sa aiba grija cei de la pompe funebre.
Oricum pijamalele astea vechi nu sunt bune de nimic.
Dar are un maieu, iar sosetele sunt din lana.
Asa este?
-Eva, sunt liber! -Karl-Heinz!
Eva, ce s-a intamplat?
-Karl-Heinz, tata a murit. -A murit?
Tata, saracul tata!
Ma gandeam ce fericit o sa fie sa ma vada liber.
Ai facut ce a vrut el. Asta ar trebui sa te consoleze.
Hai sa-l vezi.
Bietul Edmund.
-Ti-au dat drumul? -Da, acum sunt liber.
Am avut noi deja grija de inmormantare si de sicriu.
Multumesc. Cand or sa-l ia de aici?
Cine stie? Intr-o zi, intr-o saptamana...
-Acum nu mai puteti sa stati aici. -Unde putem sa mergem?
La mine acasa. E loc suficient si pentru el.
-Edmund, strange-ti lucrurile. -Eu nu vin cu voi.
Ce spui? Vrei sa ramai singur?
De ce nu? Am un loc unde sa dorm.
-Cine o sa aiba grija de tine? -Asta nu e treaba ta!
Cine te crezi? Esti inca un copil.
V-ati gandit la asta cand aduceam mancare pentru toata lumea?
Edmund!
Lasa-l sa plece. Cand o sa se simta singur o sa se intoarca.
Ti-am spus sa ai grija. Hai ca te ajut eu.
-Multumesc. Noapte buna. -Noapte buna.
Cand sotul a aflat ca Ilda il insela...
trebuia sa auzi ce era la gura lui!
-Imi imaginez. -I-a luat ceva timp sa afle.
Stia de asta, dar era covenabil.
Desigur ca stia. E somer de luni de zile,
-si totusi la ei acasa e mancare. -Tine-ti mainile acasa!
-Te gadili? -Mica printesa!
Ce ai uitat ca ma cautai in fiecare seara?
-Kristel! -De ce ai venit aici? Pleaca!
-Kristel, sa plecam de aici. -Nu vrem copii pe aici.
-Pleaca. -Sa plecam de aici.
Lasati-ma sa trec. Opriti-va. Lasati-ma sa trec.
-Nu-ti aperi iubitul? -Nu vreau sa am de-a face cu copiii.
Dle Enning? Dle Enning!
Dle Enning!
A, tu erai. Ce vrei?
-Pot sa vorbesc cu dvoastra? -Desigur, vino sus!
Intra.
Imi cer scuze, Dle Enning, dar trebuie sa vorbesc cu dvoastra.
Ce s-a intamplat? De ce esti asa de palid?
Vino, dragule. Stai aici langa mine.
Bine. Haide acum. Vorbeste. Ce mai e nou?
Dle Enning totul e facut.
Totul e facut?
-Mi-am ucis tatal. -Tu? Cum ai putut face asta?
-Am facut cum mi-ati spus dvoastra. -Eu?
Nu ti-am spus eu nimic. Esti un nebun... un monstru!
Edmund! Edmund.
Edmund. Te rog, ridica-te. Vorbeste.
Cum ai putut face una ca asta?
Ai innebunit? Daca se afla ca eu...
Nu ti-am spus niciodata nimic. Nu am spus nimic!
Edmund, ridica-te. Calmeaza-te. Nu face asta.
Asculta-ma. Vedem noi ce e de facut.
Crede-ma, te iubesc. Nu face asta, Edmund.
Edmund...?
Edmund!
Da-mi mingea!
Pot sa ma joc cu voi?
Nu, vream sa jucam intre noi.
-Va pot arata eu cum se joaca. -Nu, lasa-ne in pace.
Da-mi mingea. Hai sa mergem.
-Sa mergem. -Da, sa plecam.
Dra Rademaker?
-A venit camionul. -Trebuie sa le spunem copiilor.
Ii chem eu acum.
Prea tarziu. Unde e Edmund?
Unde poate fi? L-ati vazut pe Edmund?
Edmund!
Edmund! Edmund!
Edmund...
Doamne!
SFARSIT Traducerea: Narcis